Mnozí z nás mají za to, že k událostem v životě ,,prostě dochází“. To či ono se ,,zkrátka stane“. Pokud však navážeme těsný vztah s vlastní intuicí, bude nám jasné, že všechno, co se nám přihodí, je důsledkem našich vlastních činů.
Ne vždy si plně uvědomujeme důsledky vlastních kroků a často na ně bohužel ani nepomyslíme. Vesmír však naštěstí má způsoby, jimiž nám ukazuje, že jsme na správné – nebo také nesprávné – cestě. My se dnes věnujeme znamením varovným, která ukazují, že cesta, po níž jdeme, není správná.
Vesmírná varování mívají formu nežádoucích okolností a nepříjemných událostí.
Znamená to, že vaše energie vibruje s nízkou frekvencí. Myšlenky, city a skutky jsou negativně soustředěny, což vede ke vzniku nežádoucích jevů a okolností.
I když máme schopnosti vibrovat i s vysokou frekvencí, je těžké mít pořád skvělou náladu.
Naše duše je v současné době připoutána k Zemi, k fyzickému měřítku daleko hustšímu a pomalejšímu, než jsou vysoká měřítka éterická. Naše planeta i naše těla jsou tvořena energií s daleko nižší frekvencí než jakou je tvořena naše duše.
V důsledku toho čas od času narážíme na nepříjemné okolnosti, což je však úplně normální. Hlavní je si těchto jevů, těchto náznaků včas všimnout a zároveň se jimi nedat spoutat, abychom se dokázali rychle vrátit na správnou cestu.
Varovná znamení Vesmíru, s nimiž se ve všedním životě můžete setkat a kterým bychom měli věnovat pozornost:
• Ukopnutí palce u nohy.
• Uvíznutí v dopravní zácpě.
• Zlé pohledy nebo jízlivé komentáře na naši adresu.
• Úraz.
• Nečekaný účet.
• Bezdůvodná úzkost.
• Hádky s těmi, které milujeme.
• Nemoc.
• Bolest hlavy.
• Ztracené nebo polámané, rozbité věci.
• Nepříjemné pachy, zvuky a chutě.
Každé z podobných znamení napovídá, že byste se měli soustředit a být pozorní.
Přihodí-li se vám něco takového, zastavte se! Nedokončujte to, co děláte, nepokračujte v rozhovoru, nedomýšlejte myšlenku – je zřejmé, že vás to vede špatným směrem.
Místo toho se zhluboka nadechněte a pokud je to možné, zkuste se na situaci podívat objektivně a nezaujatě. Pokud si včas všimnete varovného znamení a rychle zareagujete, vaše soustředění destruktivní impuls zastaví.
Člověk je tvůrcem svého osudu a pánem světa, ve kterém žije. Jako tvůrce musí tedy sám sobě skládat účty z toho co dělá a nakolik správné je jeho jednání. Jenomže zdaleka ne vždy je to, co děláme, hmatatelné a hodnotitelné z pohledu známých kategorií. A jenom ignorant by si nevšiml, že většina našich skutků, jednání a aktivit se odráží ve světě kolem nás. Ne jenom a ne tak moc v podobě nějakého reálného dění, jako spíš v podobě obsahů, událostí a situací, které nám připomínají naše vlastní záležitosti a plány.
Co to je? Je to náhoda nebo zákonitost? – Všechno, co se kolem nás děje, od maličkostí až po velké věci, nejsou žádné nahodilosti, není to žádná náhoda, ale výtvor přesně seřízeného mechanismu. Podíváme-li se na něj, dostane se nám reálného potvrzení a důkazu, že nic na tomto světě není náhoda.
O znameních, kterých se dostává lidstvu a která může člověk vidět, se ví dávno. Není události jakýmkoli způsobem dotčené tajemnými znameními, varováními a nápověďmi, aby lidé, když je viděli – nejčastěji ovšem po události samé – nedocházeli k nějakým závěrům. Ovšem závěr učiněný ex post spadal jen do pokladnice zkušeností a neposkytoval žádnou možnost odvrátit nebo napravit to, k čemu už došlo. Umění porozumět nápovědi před událostí, v době kdy teprve vznikala a utvářela se, bylo pokládáno za vysoké mistrovství a schopnost vyznat se v obrazcích osudu a nápovědách vesmíru bez pout vlastního názoru.
Pojďme se však na proces získání podobného druhu informací podívat z druhé strany. Proč vlastně mohou mít jen „vyvolenci“ větší možnosti nebo více informací než obyčejní lidé, nemající žádný vztah k okultismu? Proč jedni vědět mohou a druzí ne? Co je důvodem takové nerovnosti?
Mohli bychom samozřejmě dlouze a nudně vykládat o tom, že okultisté mají většinou speciální vzdělání, talent či dar, které jsou jim propustkou do světa neznámého. Nebo že člověk nemusí a neměl by vědět vše. Všechno by to byla pravda, ale ne úplně. Systém – vesmír – dává lidem stejné možnosti. A jedni je s úsilím a trpělivostí rozvíjejí, zatímco jiní prostě žijí a neutrácejí čas a síly na to, aby pochopili, co vlastně představuje tenhle svět, ve kterém žijí. Každému z nich, ať usiluje o pochopení světa a sebe sama nebo ne, poskytuje Vesmír znamení. Dochází k tomu každou minutu, každou vteřinu.
Masa událostí, situací a procesů probíhajících kolem člověka mimo jeho vůli a záměrů naráží na jeho mysl, zastavuje, omezuje, povzbuzuje, nutí měnit plány a obvyklý způsob myšlení. Všechno je to spontánní a neuspořádané, jako vítr na otevřeném moři, z vůle přírody, ne však z lidské vůle. Ale bylo by to možné i jinak.
Jak? Jakým způsobem? Podívejte se kolem sebe. Míjíte lidi, slyšíte rozhovor, zachytíte jednotlivé věty. Jdete po ulici a vidíte nějakou událost. Je to všechno náhoda? V okultismu takové slovo není, neboť všechno, co se děje s člověkem i kolem něj, má kauzální souvislost.
Například téma. Přicházíte do práce. Počítač z ničeho nic přestal fungovat. Nemůžete dělat to, co jste chtěli a co dělat máte. Čekáte na technika a zabýváte se tím, co vám přijde pod ruku. Mluvíte s kolegy, probíráte papíry, uklízíte na stole, koukáte do novin. K čemu vás to může inspirovat nebo přistrčit? Jen netvrďte, že k ničemu. Není to pravda. Zcela nezávisle na vlastní vůli vstupujete do víru událostí cizího vašim plánům a záměrům. Dostane se vám nových informací a poznatků. Ocitnete se v situaci, do které byste se bez této události nikdy nedostali. Jste v kruhu nového a toto nové je vaším světem.
Znaky, znamení a úkazy jsou těmi nemnohými atributy obsahujícími informaci, kterou se Vesmír na základě svých zákonů snaží předložit lidskému chápání. Naprosto to neznamená, že si to Vesmír snad přeje. Dochází k tomu na základě vesmírných zákonů. Člověk je součástí Vesmíru, proto spadá do sféry šíření těchto informací. Pokud chce skutečně porozumět, co a proč mu je sdělováno, musí tomu naslouchat.
Aby se naučil oddělovat podstatu přicházející informace od toho, co ji obklopuje, musí se dívat realisticky a nezaujatě na vše, co k němu proniká zvnějšku. Každé téma, každá událost či informace má svoji podstatu.
Zvyk naslouchat promluvám Vesmíru je velmi užitečný, vyžaduje však jisté dovednosti a na počátku velkou trpělivost. Pozornost je třeba věnovat všemu, každé události, každé situaci, každému slovu, které padne ve vaší blízkosti. Rozšířenou chybou je nahlížet tyto věci prizmatem vítězoslavného pocitu: já jsem to viděl! Je to chyba vedoucí až příliš často k mnoha problémům ve vnímání okolního světa. Správný pohled nám říká: viděl jsem to, to znamená, že by to mohlo mít význam.
Použité zdroje:
http://www.pronaladu.cz/10-znameni-jimiz-vam-vesmir-naznacuje-ze-nejdete-po-spravne-ceste/
https://astroplus.cz/jak-cist-napovedy-osudu-prakticky-navod/
Poslední komentáře
-Sim nejde o mě, ale o známého...doporučil jsem mu…
-octomaník Tělové svíce jsou na bolest a na záněty.…
-Alue K. Loskotová Měl bych dotaz: Je vhodné použití skalárních svící…
-octomaník Síla modlitby a záměru je životními zkušenostmi i…
-Alue K. Loskotová